| ## dilluns, 16 / abril / 2007 (Vicent Gisbert i Miró - Nucia) ### Si fa no fa... El diumenge 15 d'abril, convocada per la Coordinadora del País Valencià per la República, es feu una manifestació a la ciutat d'Alacant, sota la pancarta general "Per la República", en la que hi anaren altres col·lectius republicans de diferents sensibilitats polítiques que contemplen el republicanisme i entre els que participava la Plataforma "Sobirania Valenciana" que agrupa a varies entitats de caire valencianista sobiranista, com AC Valencianisme.com, ACR Constantí Llombart, etc. Allí estavem gent de tot arreu, de daltabaix del País, arribats si més no, amb el Tren Republicà que va recorrer les comarques de l'itinerari omplint-se de gom a gom i entran a l'andana de RENFE-Alacant, on un millar de persones l'esperaven i tots plegats, obrint pancartes i onejant senyeres, recorregueren les vies principals de la ciutat. "Per la República" Entre molta gentada hi forem pare, fill i net testimonialment: L'acte reivindicatiu, anava commemorant l'aniversari (76é) de la II República al 14.04 del 1931, tot i que actualment hi ha plataformes reivindicatives de la 2ª República, però també de la III República Espanyola i com no pot ser d'altra manera, també hi anaren els valencians sobiranistes per reivindicar una República Valenciana, lliure i sobirana. A la fi del que s'hi tractà, fou recuperar l'esperit polític republicà, un marc malmés amb l'oportunitat Constitucional del 78 que imposà una Monarquia hereva de l'anterior règim feixista. Se'n parla als mitjans de comunicació de dos mil, altres de cinc mil i la veritat és que si fa no fa, la quantitat no és representativa d'allò que personalment pensa el poble valencià, encara agenollat, encara acomplexat, encara aporegat i submís pel pes de la història, si fa no fa repetim, tres-cent anys, quan s'imposà per la força la dinastia borbònica de la Corona d'Espanya. Els que diem el que pensem (pot ser no pensem el que diem?), estem reivindicant una República Valenciana en el context d'Europa, Sobirana i capacitada per participar en els centres internacionals de poder polític i socio-econòmic. Els sobiranistes valencians no desitgem pertanyer a cap poder aliè que marque les directrius del nostre futur i desenvolupament, si no és des de la pròpia voluntat i independència de pertinença. Aquest és el camí i aquest és l'horitzó i per llunyana que fos la destinació, cal entendre que tot camí comença rere del primer pas, del primer moviment. Ahir, la Sobirania Valenciana inicià aquest camí cap a la República Valenciana i ara cal l'alé necessari per no aturar-se. Però, amb tot de possitiu que va tenir la diada d'ahir a Alacant, com una mostra de la dinàmica sobiranista valenciana, ben cert és que encara no s'ha marcat, convenientment, ni el mapa, ni l'agenda d'un projecte determinista, possible i engrescador per a tot un poble que viu agenollat al centralisme espanyol. Ens calen líders, ens manquen ideòlegs, necessitem estructures i finançament. Tenim si fa no fa (de bell nou), la base social, esperant el "carro", els mitjos, el possibilisme polític i ideològic per a moure forces, il·lusions, esperances i voluntats. Hem aprofitat, ara per ara, el republicanisme espanyol sota la bandera tricolor, per encendre espurnes de republicanisme valencià. Però no mai sortirà la flama valencianista, mentre estem sota el foc espanyolista. La tricolor fou l'ensenya dominant en la manifestació d'ahir, tot i ser els valencianistes sobirans els més sorollosos i animadors del passacarrers amb senyeres supergrans i amb xirimites i tabaleters que animaren a muntó. Però no sols és això... Si fa no fa (ara cal l'ús), ens perjudicà l'efemèride que ahir es commemorava a Alcant. Els valencianistes sobiranistes anàrem a fer-li costat a l'espanyolisme tricolor i a l'enyor d'alguna cosa que no ens és pròpia, Anarem a calfar-li el cos a la III República Espanyola. Els sobiranistes valencians, hem de sostreure'ns del marc espanyolista i del marc històric republicà, per crear el nostre futur republicà sobiranista i per tant, sense efemèride ni commemoració que celebrar. De bell nou, "República Valenciana lliure i sobirana", com deia la pancarta que obria el pas a l'agrupació de valencianistes, afegits a la convocatòria de la Plataforma Sobirania Valenciana. És en el marc polític del País Valencià, on cal configurar el projecte republicà i sobiranista de futur, despenjats de tota reivindicació aliena que no ens pertany. Per tant, la lluita republicana valenciana i sobiranista, ha d'estar present en tota reivindicació valencianista i no mai espanyolista, que és tot el contrari del que cal fer. Ara tindrem una nova oportunitat que no podem desperdiciar, per reivindicar la República Valenciana, en la manifestació del 5 de maig (per la memòria de la Batalla d'Almansa), que organitza ACPV entre altres entitats valencianes i valencianistes. De bell nou la pancarta sobiranista i republicana ha de sortir al carrer i encapçalar a una força social que té una opció política de futur, amb força, amb il·lusió, amb esperança i amb convicció. Cal estar i estarem, clar que sí!. |